Resync: Xenzai[NEF] www.subscene.com
Inspirert av faktiske hendelser
BURSDAGSJENTE
- Hei, der. - Hei.
Jeg er så glad for å se deg.
Kathy, kan du ta den?
Takk.
Det er min jobb å selge legemiddelet for Bristol-Meyers,
og barn er ikke interessert hvis ikke det smaker bobletyggegummi.
- Crowley, du er sent ute. - Takk. Ha det.
Kjørbar og skikkelig stilig fjernstyrt 1962 Corvette
"Alle bare gikk forbi.
"'Hvorfor vil ingen kjøpe avisa vår? ' Tenkte SpongeBob høyt.
"'De hater vel rock,' sa Patrick."
- John! Få den tilbake! - Hun er min nå!
- Et lite øyeblikk. - Få den tilbake, John!
Husk hvor vi var. Ok?
Gi meg tilbake Fiona!
Hjelp, mamma!
- Hjelp meg! Hun prøver å drepe meg! - Jeg skal få tak i deg!
- Du slipper ikke unna! - Nei! Mamma, hjelp!
Bare få den tilbake.
- Mamma! Hun prøver å drepe meg! - Megan Kathryn Crowley.
Dreper du broren din, blir det ikke noe selskap.
Hvorfor ikke? Han stjal Fiona.
Jeg stjal henne ikke, jeg kidnappet henne. Jeg krever løsepenger.
Slipp offeret fri.
Gjør dere klar til selskapet.
Vi må komme i gang med produktlanseringen.
Venter på det juridiske, John.
Pokker!
Jeg mistet toget. Jeg må ringe deg opp...
Enig. Hvor snart trenger du den?
Så fort som mulig. Presenterer for sjefen neste uke.
John, vi laster i vanen. Kom igjen!
- Er vi klare, Kate? - Jeg heter Jane.
- Kate var i går, mamma. - Beklager.
Måten byrået blander pleierne på,
man skulle tro de ga deg et tall istedenfor et navn.
John.
John, kom deg inn i bilen.
John.
- Tar du med RipStiken din? - Ja.
- Må du det? - Ja.
...et ubehag. Jeg må ta en drosje.
Hei. Kom hit. Hei. Hallo?
- Pappa møter oss der, ikke sant? - Absolutt.
Han har sikkert alt under kontroll.
Taxi!
Trenger du hjelp?
Flott. Beklager. Jeg har det travelt.
Gå.
Kom igjen, kom igjen.
Ja!
Han lovte å være her nå.
Han er på vei, vennen.
Hei, folkens.
- Gå og gi henne et kyss. - Ja.
- Jeg vil ikke høre. - Kom igjen.
Gratulerer med dagen. Jeg rakk det.
- Ja! - Ja!
Ønsk deg noe, Megan.
Hvem vil ha kake?
- Jeg! - Jeg!
Still dere opp i kø, ellers blir det ikke noe.
- Hvor mange har vi? - Jeg er først!
- Nei, jeg er den store. - Gå bakerst i køen.
Hvor skal Fiona?
Lollipopland?
Jeg er åtte år, pappa. Jeg er ingen baby lenger.
Hun skal kjøre til Antarktis for å se pingviner.
Ja? Det er langt unna.
Hvorfor drar hun ikke bare til Portland Zoo?
De har mange pingviner der også.
- Har du ikke hørt om eventyr? - Jo.
Det vil ta henne flere år.
Vil hun ikke trenge koffert?
Det er et eventyr. Man trenger ikke koffert da.
Jeg vet ikke med deg, men hvis jeg skulle på eventyr,
ville jeg hatt med koffert.
- Det er fordi du er forretningsmann. - Det stemmer. Jeg er det.
Og du er åtte år. Gratulerer med dagen. Jeg er så glad i deg.
Jeg er så glad i deg også, pappa.
- God natt. Ses i morgen tidlig. - God natt.
Natta.
Drøm søtt.
God natt, pappa.
- God natt, pappa. - Natta, vennen.
POMPES SYKDOM
Forskningsnyheter
Pompe anerkjent som en form for muskulær dystrofi
forventet å leve så lenge som 9 år.
Muskelsvekkelse hos Pompe-pasienter.
Teori om en kur mot Pompe Av dr Robert Stonehill
Professor Stonehill er pionér innen enzymforskning
Sentrale Pompe-forskere
Dr Robert Stonehill - Lincoln, NE Univ. I Nebraska - (402) 555-0125
Har ikke svart på telefon Prøv etter jobb
- Hallo? - Hallo, dr Stonehill?
- Er du der? Hallo? - Ja.
Dette er John Crowley. Jeg vet ikke om du har fått noen av meldingene mine.
- Hvem? - John...
Herregud.
Jeg vil gjerne snakke med deg. Mange forskere har sagt...
...ha en samtale med deg hvis det passer.
Passer det bra nå?
Dr Stonehill? Hallo?
- Drittsekk. - "Drittsekk"?
Ja, la oss intensivere pustebehandlingen i dag.
- Hva skjer? - Bare forkjølelse. For sterk blodtilstrømning.
- Ringe legen for å være på den sikre siden? - Ja, jeg sa ifra.
Vennen? Jeg drar på jobb.
Bli bedre.
Ha det.
Markedsføringen av legemiddelet til leger går bra.
Det er markedsføringen til pasienter vi må forbedre.
Crowley, beklager.
Aileen er på telefonen, hun må snakke med deg.
Takk. Jeg skal bare... Hei.
Vi er på sykehuset. Legen vil ha Megan under observasjon.
- Går det bra med henne? - Bare ha med deg mobilen.
- Ok. Kan jeg gjøre noe? - Jeg ringer når jeg vet mer.
Jeg må gå tilbake til Megan, så jeg ringer når jeg vet noe.
Ha det. Jeg elsker deg.
- Unnskyld. - Ja?
Dattera mi, Megan Crowley ble lagt inn til observasjon.
Ja. De flytter henne faktisk til intensivavdelingen.
- Hvor? - Den veien.
- Aileen. - John.
Har hun fortalt om reisen Fiona tar med den fjernstyrte bilen?
Ja. Du har rett. Det stemmer, vennen.
Du vil se alle pingvinene, ikke sant?
Hun sender kanskje noen postkort.
- Mye fint å se underveis... - Det går greit.
...som isfjell og kanskje en isbjørn.
Hva med noen seler?
Som dere vet har Pompe-pasienter muskelsvekkelse i hele kroppen,
så dette pustebesværet er bare en del av sykdommen.
Herr Crowley.
Megan responderer ikke bra.
Ok? Vi har gjort alt vi kan, men hun bare...
Det er ikke noe mer vi kan gjøre. Beklager.
Hun var jo allerede forbi forventet levealder for Pompe-barn.
Tross alt, det er ikke lungene hennes.
Hjertet, leveren, disse organene er skadet
og ville ha blitt dødelig forstørret.
Jeg skulle ønske vi hadde et legemiddel for å behandle Pompe, men vi har ikke det.
Jeg er veldig lei meg.
Kanskje...
Kanskje dere finner litt trøst i å vite at Megans lidelse vil være over.
Kanskje dere kan se det som en velsignelse.
- Megan? - Hjelp!
- Hjelp! Hjelp! - Megan?
Hjelp! Hjelp!
Lille venn, kan du høre meg?
- Kan noen skaffe hjelp! - 321!
- Megan Crowley, rom 321! - Gjenopplivelse!
- Lille venn, mamma er her. - Kontakt dr Heder.
- Asystoli! - Rett gjennom her.
Hører du stemmen min? Hører du mamma?
- Begynner kompresjoner. - Jeg bytter tube.
- Her. Fort. - Hold ut, Megan.
- Hold ut, vennen. - Hold henne.
- Aileen? - Litt plass der.
Slipp oss inn.
- Fru Crowley, la... - Slutt!
La oss hjelpe henne!
- Vær så snill... Megan! - Aileen.
- Epinefrin, 0,1 milligram per kilo. - Greit.
Fortsatt ingen puls.
- Glem vekta, få det inn! - Aileen.
- 0.1 epi. - Det er riktig.
- Kom igjen, Megs. - IV press.
- Gi epien et par sekunder. - Fortsatt ingen respons.
- Lad defibrillatoren. - Lader.
Dattera deres er litt av en fighter.
- Det går bra med henne. - Herregud.
Hun er fortsatt en veldig syk jente,
men de vitale organene hennes har blitt bedre og jeg er litt optimistisk.
Bra vi styrte unna den velsignelsen, eller hva?
- Fru Crowley, disse kom til Megan. - Mange takk.
John.
Når du er klar.
Skal du fortelle oss om produktlanseringen?
John, går det bra?
Jeg må gå.
John.
- Hvor skal du? - Nebraska.
UNIVERSITETET I NEBRASKA LINCOLN BIOKJEMI
Unnskyld. Det er en mann som vil treffe deg.
Du får slå deg ned.
Uff, da.
Unnskyld. Det er dr Stonehill. Han bare dro, beklager.
- Takk. - Ja.
Dr Stonehill!
Hei, dr Stonehill!
Dr Stonehill?
- Ja? - John Crowley her.
- Ok. - Fikk du ikke meldingene mine?
Hvilke meldinger?
Jeg la igjen tre eller fire meldinger sist måned,
og du bare la på for et par dager siden.
Hva pokker snakker du om? Jeg la aldri på.
Dr Stonehill, to av mine barn har Pompe.
Herregud.
Beklager.
En fryktelig sykdom,
men du skulle ikke ha kommet uten å ha snakket med meg.
Jeg driver med forskning. Jeg behandler ikke pasienter.
Det er forskningen din jeg er interessert i.
Jeg har lest alle artiklene om Pompes sykdom,
og alle forskerne sier at ditt arbeid er mest lovende.
Kom til poenget. Hva vil du?
Vi mistet nesten dattera vår i forrige uke.
Jeg vil høre om forskningen din.
Barna deres har en arvelig sykdom.
De mangler et enzym.
Som omdanner en type sukker, glykogen.
Det er defekt hos Pompe-pasienter.
Så sukkeret bygger seg opp i muskelcellene,
særlig i hjertet, skjelettmuskulaturen, mellomgulvet,
og det er derfor de har pustebesvær.
- Ja, jeg vet mye om det. - Alle lager enzym,
men man kan ikke bare fylle på med deres enzym,
det vil ikke fungere for det vil ikke gå inn i cellene.
Forstår du hva jeg sier?
Ja, så hvis sukkeret legges...
- Ikke avbryt. - Beklager.
Jeg lager en annen versjon av dette enzymet.
Mitt enzym har et biologisk kjennetegn, mannose 6-fosfat.
Jeg er den eneste som har klonet genet for fosfotransferase.
Den eneste som har klonet genet for avdekkende enzym,
så jeg får mer mannuse 6-fosfat inn i lysosomalproteinet,
og kan levere en mer effektiv mengde enzym
inn i cellene.
Det er derfor folk siterer arbeidet mitt.
Det er derfor navnet mitt nevnes.
Jeg kan få mer enzym inn i cellene.
Hva er det, Sal? Ikke oppdatert innen glykobiologi?
Jeg trodde Doc bare var kallenavnet ditt.
Nei, han er et geni. Han er nær et vitenskapelig gjennombrudd.
Jøss. Hvem kunne vite det?
Jeg er ikke nær noe som helst, gutt. Dette er teori, ikke terapi.
Jeg er bare akademiker.
- Aner du hvor lite midler jeg får? - Nei.
Universitetet i Nebraska betaler fotballtreneren
mer penger i året enn hele mitt forskningsbudsjett.
Ingen har viet dette arbeidet oppmerksomhet.
Halvparten av støtten min blir ikke godkjent.
Jeg har ikke penger til å gjøre teorien til anvendelig medisin.
Hvor gamle er barna dine?
Seks og åtte.
Gjør deg selv en tjeneste. Dra hjem og vær sammen med dem.
Ha det fint med dem mens de fortsatt er der.
- Hvor mye? - Hvor mye hva?
Hvor mye penger trenger du for å bevise teorien din,
for å lage din versjon av medisinen?
Jeg ville trenge en halv million dollar bare for laboratoriearbeidet.
- Det er derfor du trenger meg. - Trenger jeg deg? Hvorfor det?
Fordi jeg er grunnlegger av Pompe-stiftelsen for barn.
Jeg har jobbet med denne sykdommen i 10 år.
Jeg har aldri hørt om dere.
Det er fordi vi er relativt nye. Vi er i startfasen.
- Hvor snart trenger du midler? - Nå ville vært bra.
Har ikke alle pengene ennå, men snart.
Dette er en veldig spennende tid.
- Takk. - Takk. Ha en fin dag.
Hei.
Går det bra?
- Fikk du meldingene mine? - Meldingene dine?
Du forlater plutselig møtet
og flyr til Nebraska uten å snakke om det med meg,
og du tror meldinger gjør det ok?
- Beklager. - Herregud, John.
Jeg vil finne et mirakel like mye som deg.
Men hvordan kunne du risikere jobben?
- Aileen. - Hvordan
betale 40000 dollar månedlig til helsevesenet uten forsikringen?
Kom igjen. Jeg mister ikke jobben.
Sier du det?
Pete ringte to ganger i går kveld for å høre om det gikk bra med deg.
Altså mentalt.
Jeg skal bare... Jeg ringer og gjør det godt igjen.
Du sier ikke det.
Jeg beklager.
Det var noe i meg som brast.
Den kvelden på sykehuset, da vi trodde vi skulle miste henne,
ba jeg om at hvis hun skulle dø,
at det skulle skje fort, uten så mye smerte.
Men morgenen kom, og hun klarte seg.
Øynene hennes,
så bestemte, så trassige.
Kampviljen i henne.
Var han verdt det? Stonehill-fyren?
Han er veldig eksentrisk, men forskningen hans er langt foran alle andre.
- Det er han vi må satse pengene på. - Hvis vi hadde noen.
Jeg lovte ham at vi skulle skaffe noen,
for han har en konferanse her i neste måned,
og jeg sa jeg skulle ha en sjekk til ham da.
- Hvor mye? - Fem hundre.
- Er det alt? - Tusen.
500 eller 1000 dollar?
500000 dollar.
Innen neste måned.
- Vennen, er du helt gal? - Tydeligvis.
Vi har vår første innsamling den 23. på skolen,
og vi ville satt pris på om du og Frank kom.
- Klar for staveprøven? - Jeg fikser det.
Ok. Lykke til.
Jeg heter John Crowley. Jeg ringer fra Oregon,
og jeg fikk navnet ditt fra Atlanta-områdets Pompe-foreldregruppe.
Ja.
Det var så synd at du ikke kom på gjenforeningen
for du var en av de jeg likte best på videregående.
Uansett, John og jeg har startet en stiftelse.
- Pappa. - Nei, du vet hva jeg mener.
Bare fiks det.
- Pappa? - Ser du ikke at jeg står i telefonen?
- Si hva han sa. - Pappa!
Jeg må ringe deg opp igjen. Kan ikke snakke. Ha det.
- Ja, hva er det? - Jeg solgte RipStiken.
Ok.
Er det nok å gi til Megan og Patricks stiftelse?
Ja, det er mer enn nok.
- Er du John? - Ja.
- Marcus Temple. Vi snakket på telefonen. - Absolutt. Hyggelig å se deg.
- Helt fra Atlanta. - Ja.
Dette er til stiftelsen, fra mine slektninger, venner og kirkegruppe.
Du store.
Mange takk.
Takk.
- Hei, dr Stonehill. Jeg er Megan. - Hei, Megan. Jeg er dr Stonehill.
Ja, det var derfor jeg sa: "Hei, dr Stonehill."
- Kommer du inn eller ikke. - Ja, takk.
Hvor er mamma og pappa?
De kommer hvert øyeblikk.
Patricks ventilatoralarm går, så de må fikse den.
Hans går enda oftere enn min.
Hvordan er det med deg? Er du gift?
Har du kone?
Ekskone. To stykker.
- Ja? Hvordan? - Fordi jeg er så lett å ha med å gjøre.
- Flere spørsmål? - Nei. Din tur til å spørre.
Hvilken klasse jeg går i?
- Hvilken klasse går du i? - Jeg går i tredje.
Hobbyene mine er videospill og pingviner. Hva med deg?
- Jeg har allerede gått ut. - Nei, jeg mener hobbyer.
For det meste bare jobb.
Litt åborfiske av og til, men...
Hva er ditt favorittfag?
Jeg er flink til å lese, men jeg liker gym best, særlig sprint.
Sprint?
- Vil du se? - Ja.
Kom igjen.
- Har han kommet? - Jeg vet ikke.
Jeg vinner!
Kom igjen, somlekopp.
Ja, jeg vant!
Jeg vant.
Ja da.
Jeg sa at jeg kom til å slå deg.
Hei.
Dr Stonehill har to ekskoner.
- Jeg ser at Megan har introdusert seg selv. - Ja.
- Hvordan går det, dr Stonehill? - Bra, takk.
- Aileen, min kone. - Hyggelig å hilse på deg.
- Og John Jr. - Hei.
- Dette er Patrick. - Hei.
- Hei, Patrick. - Vi bør vel gå inn.
Ja, kom inn.
Megan, vi ser deg inne. Kom igjen.
- God natt, Patrick. - God natt.
God natt, SpongeBob.
- Du må si god natt til dr Stonehill. - Kyss SpongeBob.
- God natt. - God natt.
God natt, Patrick.
Jeg sier det ikke igjen. Det er sengetid nå.
Det er til ham.
- Meg? - For lykke. For åborfiske.
Takk.
Liker du den?
Ja. En lystig liten krabat, masse personlighet.
- Det er en plastleke. - Jeg vet det.
Her er far-datter-dansen.
Du har ikke levd før du har sett Megan gjøre Rullestol-watusien.
Her.
- Spis paien mens den er varm. - Lukter nydelig.
Dette var kjempemorsomt.
Bob, vi dro til en turistranch. Greit om jeg kaller deg Bob?
Du har en sjekk på en halv million dollar, du kan kalle meg Peggy Sue hvis du vil.
Jeg bare...
Bob.
Dette er første avdrag mot den halve millionen jeg lovet deg.
$ 91250 John F. Crowley
For å være ærlig er det mer enn jeg hadde ventet.
Dr Stonehill, vi lover at...
- Jeg vet det. - Hvis... Med nok tid, så...
Jeg vet det.
Man kan lære mye om en person i disse Internett-tider.
Lære mye om en arbeiderklassegutt fra New Jersey,
som jobbet seg gjennom Harvard Business School,
klamret seg oppover stigen ved Bristol-Meyers.
Men det Google ikke kan fortelle
er at denne redde, desperate, uærlige drittsekken...
- Vent nå litt... - Ikke avbryt.
Vil gjøre og si det som trengs for å få resultater.
Og det er grunnen til at du og jeg skal bli partnere, Jersey.
Unnskyld?
Jeg er lei av å trygle om smuler fra universitetet
og gi dem patent på mine ideer.
De setter ikke pris på arbeidet mitt. Du gjør det,
derfor skal jeg starte for meg selv.
En fyr i dress
kan skaffe kapital og styre selskapet,
men hvem vil være så motivert som en far som prøver å redde barna sine?
Så dette er...
Dette er det dårligste tilbudet du noen gang vil få.
Jeg kan love deg mindre penger, mer arbeid, elendige arbeidsforhold,
og hvis du skaffer penger, må du flytte til Nebraska.
Og med riktig forretningsplan,
kan jeg også love deg et fungerende enzym for Pompes sykdom.
Jeg kan ikke kurere barna dine, det vet du. De vil alltid være i rullestol,
men jeg tror jeg kan redde livene deres.
Fremragende pai.
Ok. Vi er enige om at vi ikke bare kan flytte barna.
Hva om Stonehill ikke lykkes?
Eller hva om han lykkes for sent til å hjelpe Megs og Patrick?
- Hva da? - Jeg vet det.
Hvis vi skal miste dem unge, vil vi bruke all mulig tid med dem.
John, den dagen du fløy til Nebraska,
da du plutselig droppet jobben og...
Herregud, jeg trodde du hadde gått fra forstanden. Du skremte meg.
Men da vi satte i gang,
og vi startet innsamlingen og traff andre Pompe-familier,
fikk det meg til å føle...
Aksepterer vi bare skjebnen
og gjør det alle velmenende leger forteller oss
og venter på at det verste skal skje, eller skal vi kjempe?
Jeg tror du gjør en feil. Virkelig.
Selv om du var fantastisk som direktør, noe du ikke er,
har du tilintetgjørende odds mot deg. Ni av 10 biotekniske selskaper mislykkes.
Så hva skjer med barna dine når faren er blakk
uten jobb og helseforsikring?
Hvis du blir ved Bristol,
er sjefene klare til å gi deg nestlederstilling mot slutten av neste kvartal
med 40 prosent høyere lønn.
John.
Familien din vil trenge pengene, ikke sant?
Pete, du har rett. Dette er galskap.
Jeg prøver å oppnå det umulige.
Men jeg kan ikke bare
sitte og vente på at barna mine skal dø.
Jeg kan ikke det.
Du er framme ved målet.
Kom inn. Det er åpent.
- Hei, Bob. - Hei, John.
Hvordan går det?
- Var det vanskelig å finne meg? - Nei.
- Sett deg. - Takk.
Ekskona. Hun elsket katter.
Hva om vi...
Hva skal vi gjøre? Hva med å lage en strategi
for Renzler-møtet neste uke?
Vi trenger ikke å vise dem noe.
Møtet er en formalitet.
Jeg har kjent George Renzler siden studietida.
Han har sagt i årevis at han vil gi meg startkapital
hvis jeg bestemmer meg for å ta skrittet og starte eget selskap.
Det er bra. Men ikke desto mindre,
hvis vi skal overbevise dem, bør vi ha noe håndfast.
De folkene forstår meg. De er skikkelige vitenskapsfolk.
De er ikke som mange av de store biotekniske pengefolkene.
Ok. Hør her, hva om vi bare går gjennom det,
så kan vi bare lage en grov skisse?
Du gir det til meg, så lager jeg en forretningsplan.
Vi må lage en skikkelig strategi. Disse folkene er venturekapitalister.
Var det grovt nok for deg?
Bob? Renzler er avgjørende. Uten dem har vi ingen troverdighet
- med investorer. - Derfor er du her, Jersey!
Rør sammen noe forretningsvås innen i morgen.
- Jeg drar og fisker. - Dette er... Dette er vrøvl!
Da burde du sette i gang.
Vi ses.
RENZLER VENTUREKAPITAL
Som dere vet, er markedspotensialet for orphanlegemidler er enormt.
Hvis dette var en handelshøyskole ville jeg gitt deg A
for alle disse nydelige diagrammene og grafene og...
Men du går ikke lenger på skolen.
De fleste her er vitenskapsfolk. Vi må se vitenskapen.
Bob, overbevis oss.
Svært gjerne, George.
...fosfotransferasen og det andre avdekkende enzymet...
Her er utfordringen å skalere denne prosessen
for å produsere kilogrammengder av HPGAA.
Og spørsmålet er om det er kostnadseffektivt
å gi dette til andre eller å bygge vår egen fabrikk.
Uansett vil vi trenge en investering på rundt 10 millioner dollar.
Det er mye informasjon på kort tid.
Er det noen som har noen spørsmål?
- Dette er fabelaktig. - Takk, George.
Denne mannen er lysår foran alle andre.
Ok.
Kan ikke pengefolkene deres snakke med John
- og utarbeide forretnings... - Høres flott ut.
Vi må selvfølgelig ha deg til å forklare noen av de mer ordinære tingene, Bob,
de elementære tingene.
- Elementære tingene? Hva... - Ja.
Du er en briljant teoretiker,
men du har vel aldri brakt nye legemidler til markedet før?
Nei, det har jeg ikke.
Hvordan skal du for eksempel skaffe fosfotransferase.
Jeg foredler det fra kvegjur.
Jeg forstår. Og hvor får du jurene fra.
Fra krøtterkve.
- Nokså uproblematisk. - Ikke egentlig.
- Du kan ikke injisere kuprotein i mennesker. - Jeg vet det.
Kvegversjonen av enzymet er for laboratoriearbeid, for å bevise konseptet.
Jeg lager en kopi av menneskeenzymet til tester av legemiddelet.
- Hva med avdekkende enzym? - Hva med det?
Hvordan skal du lage
- en nøyaktig kopi? - Jeg gjør det i T-293,
ut av menneskenyre-celler.
- Å, kjære vene. Nei. - "Å, kjære vene. Nei?"
Nei. FDA vil aldri tillate det.
- Bob, bare... - Vent litt.
Vi forandrer cellelinjen før kliniske tester.
Vi må ha det på plass lenge for du kan tenke på...
Bob, la oss ta en kaffepause...
Hvorfor snakker du sånn til meg? Vil ikke ha kaffe.
Bob, bare fortell oss hvordan du planlegger å få
de tre enzymene under FDA-godkjent GMP i...
Jeg er ikke her for å forklare alle små detaljer, George.
Og jeg er ikke her for å bli vurdert som en førsteårs medisinerstudent.
- Dette er latterlig. - Bob.
Dette er vås.
Bob.
Bob, hvis du ikke kan svare på et spørsmål, sier du at du jobber med detaljene.
Du forlater ikke disse folkene som et bortskjemt barn.
- Nå går vi inn dit igjen. - Nei, jeg gjør ikke det.
Vi går inn dit igjen. Forretninger, Bob. Det er ikke personlig.
Det var personlig.
Stonehill går og saboterer møtet.
Takk.
Han ødela planen min allerede før vi kom i gang.
Han er uberegnelig, men tror du fortsatt på det vitenskapelige?
Hvis jeg ikke skaffer 10 millioner dollar
betyr ikke vitenskapen hans noe. I det hele tatt.
Hva er det med armen hans?
Kompis, går det bra?
- Går det bra? - Jeg kan ikke kaste dem lenger.
- Når skjedde det? - Jeg vet ikke.
- Du må hjelpe ham, pappa. - Det er en god idé.
Sånn. Klar?
- Én, to... - I vannet.
Det var et bra kast. Vi klarer bedre enn det.
Prøv igjen. La oss lage en liten kule.
Her, gakk-gakk.
Vi gjør det igjen.
Klar? En, to, tre.
Gi meg en til, John.
Jeg kan bare kaste dem.
Du tar deg av latteren, så tar jeg meg av kastingen.
Det er bra, anda delte.
- Så du det? - Ja.
John?
- Vi har ikke mer tid. - Jeg vet det.
Han er ikke sterk nok til å kaste et brødstykke til en and.
- Det skremmer meg. - Meg også.
John, hva gjør du?
Jeg tilbyr Renzler en avtale han ikke kan takke nei til.
Unnskyld. God morgen. Dr Renzler?
Dr Renzler?
God morgen.
- John Crowley. - Crowley?
- Ja. - Hva gjør du her?
- God morgen. - God morgen.
Sekretæren din fortalte meg at du drar til Frankrike
- en måneds tid. - Det stemmer.
Jeg har et tilbud til deg, og håpet
- at du kunne ta en titt på det. - Jeg må rekke et fly.
Jeg forstår det. Det tar bare et øyeblikk, bare å lese raskt igjennom.
- Jeg leser det i bilen. - Det kan interesse deg.
Bra, takk.
- Vet Stonehill om dette? - Selvfølgelig.
Og betingelsene er greie for ham?
Alt jeg trenger er din signatur.
OTHMER HALL BIOKJEMI UNIVERSITETET I NEBRASKA - LINCOLN
Hallo?
Bob.
Bob!
Her.
Bob.
Bob!
Hei. Bob.
Hva har skjedd med deg?
- Jeg fikk investeringen fra Renzler. - Hva for noe?
Hør her, jeg vil at du
skal tenke på noe før du leser det.
Hva pokker er dette?
Omstendighetene tatt i betraktning, er dette det beste vi kunne få.
Dette er ikke en avtale. Det er en kapitulasjon, for...
Renzler blir involvert med et par millioner nå,
og du gir ham mulighet til å ble fullverdig partner senere?
Etter saboteringen av møtet måtte jeg gjøre noe dramatisk.
Og du lover ham at vi driver med kliniske tester om et år?
Vi kan klare dette, Bob. Ok?
Vi jobber hardere, presser oss, døgnet rundt.
Jeg jobber allerede døgnet rundt!
Kan du ikke bare gi dem ballene mine på et glass?
Eneste mulighet for å få dem i tale igjen.
Hvem trenger de drittsekkene uansett!
Uten Renzler, er det ingen grunn til å vurdere andre venturegrupper.
Greit! Så tenker jeg ikke på andre venturegrupper!
Flott!
Bruk resten av livet ditt på å drømme om flotte ideer som aldri får støtte.
Tegn diagrammer på veggen som kurerer sykdommer i teorien,
men som aldri hjelper et enkelt menneske i virkeligheten.
Hva har du gjort? Få se på det.
- Det er bare... - La meg få se.
Legg press på det.
Denne er full av blodet ditt.
Skal jeg ta noen dråper av mitt eget, gjøre det offisielt?
Eller holder det med en signatur?
Bob?
NEBRASKA To måneder senere
Jeg betaler ikke en dollar mer enn 22000 per enhet.
Jeg gjør det ikke.
Hei, Bob.
De får meg til å føle meg gammel.
Vitenskapsfolk blir fornuftige og forsiktige når de blir gamle.
De unge liker risikoer,
er ikke redde for nye ideer,
og man kan betale dem mindre.
Vi tror alle på Bob Stonehills dristige visjon, ellers ville dere ikke vært her.
Men for å rekke klinisk testing innen et år,
må jeg be dere om å godta en brutal kjøreplan.
Mine damer og herrer, still klokkene etter Priozyme Time.
- Hvor lenge? - Tre, fire timer.
Hvis du klarer det raskere, ville det vært fint.
Jeg skal prøve.
HOLD MATEN OG DRIKKEN DERES UNNA MITT KJØLESKAP!
Kom igjen.
- Vinh, sjekk bryterne. - Greit.
- Nei, hele bygningen er rammet. - Få i gang reservegeneratoren.
- Vi... - Vent.
Tok du deg ikke bryet med å kjøpe en reservegenerator?
Vi er midt i et tornadoområde,
- for svingende! - Er jeg meteorolog?
Hvis ikke kjøleskapet fungerer om 45 minutter, mister jeg hele cellelinja.
Fire måneders jobb bortkastet!
Det var aldri med i budsjettet. Vi hadde aldri penger til det.
- Beklager. Kortet ditt er avvist. - Hva?
Det ble tømt. Jeg kjøpte rulleflasker for hele laben.
Pokker, jeg...
Betal tilbake før utgangen av måneden, ellers mister jeg leiligheten.
Her. Takk.
Ja!
Unnskyld.
Takk.
Fiona er i Mexico denne uka. De har pyramider der.
Hun har fortsatt mange ting hun må se før hun kommer til Antarktis.
Ja.
Hun skal hogge opp alle pingvinene med en øks.
Og mate hvalrossen med deres blodige levninger.
Jeg forstår.
Hva?
Hver gang du kommer tilbake i helga hører du ikke engang på meg.
Megs.
Du har rett. Beklager.
Jeg har bare vært så opptatt
med å lage en spesiell medisin for deg og Patrick.
- Jeg vil at den skal være rosa. - Du vil hva?
Den spesielle medisinen. Jeg vil at den skal være rosa.
Ok. Jeg får spørre dr Stonehill.
Si mørk rosa, som denne. Ikke lys rosa. Det er for babyer.
Ok.
Sånn.
Dr Renzler, vær rimelig. Selskapet er bare seks måneder gammelt,
og vi gjør store framskritt mot in vivo-testing.
Jeg vet ikke. Måten selskapet svir av penger på...
Vi må få overtak på konkurrenter.
Du vet at Zymagen har mye mer penger enn vi har.
Så jeg burde ha investert i Zymagen.
Nei, det jeg sier er at vi må komme dem i forkjøpet.
Enten det, eller skremme dem til å kjøpe oss ut.
Du skremmer oss investorer mye mer enn du skremmer Zymagen.
Du selger selskapet til Zymagen,
du gjennomfører kliniske tester mot slutten av året,
eller vi trekker oss og kutter tapene. Adjø.
Hallo?
Denne konstruksjonen ser ganske bra ut,
men vi må få bedre splittelse mellom alfa- og beta-subenhetene.
Hva om vi legger til furin som det i avdekkende enzym?
Hvorfor det? Har det ikke sin egen...
Vi må snakke.
- Jeg er opptatt. - Du er alltid opptatt.
Du vil alltid snakke.
Ja, vi kunne legge til furin og splitte det før rensingen.
Hva gjør du?
- Gir deg en smakebit... - Gus, kan du unnskylde oss?
...på hva som vil skje hvis vi ikke har kliniske tester om fire måneder.
Investorene vil skru av lyset.
Vitenskap tar tid, Jersey. Forstår de ikke det?
Jo, de gjør det. De kan lese Wall Street Journal.
De ser at Zymagen tester tre forskjellige Pompe-legemidler.
De tester tre fordi de ikke aner hva de driver med.
- Jeg tester ett fordi det er det riktige! - Jeg vet det. Jeg tror deg, Bob.
Hvorfor tror du jeg aksepterer all dritten din?
Hør her.
Jeg vil at du skal konkurrere med Zymagens vitenskapsmenn.
- Bevis for dem at ditt enzym er best. - Det kan jeg gjøre.
Det er derfor jeg har snakket med dem
om å kjøpe vårt selskap.
Forteller du meg det? Du spør meg ikke?
Kom igjen, Bob. Jeg er bare økonomisk ansvarlig.
Ingen forteller meg hvordan jeg skal drive laboratoriet mitt!
Hvis jeg får til en avtale, og det er virkelig et stort "hvis",
må du tilgi meg for alle pengene jeg vil skaffe deg.
Jeg bryr meg ikke om penger.
Jeg er vitenskapsmann. Jeg bryr meg om viktigere ting enn det.
Ikke fortell meg om viktigere ting å bry seg om.
Regn ut.
Enten selger vi selskapet og får stor tilstrømning av kontanter,
ellers vil investorene legge oss ned.
Hvor skal du?
Jeg skal drite, hvis jeg får din finansielle godkjenning.
Kan de ikke kjøre fra flyplassen som vanlige folk?
Bob, vi må få til dette.
De vil stille oss vanskelige spørsmål.
Ikke ta det personlig. Ok?
Disse laboratorieresultatene bekrefter det jeg har hevdet i årevis,
at fosforylering er nøkkelen til enzymopptak.
Min teori fungerer for Pompe,
og den vil etter hvert fungere for enzymerstatningsterapier
for andre lysosome lagringsforstyrrelser.
- Er det for komplisert? - For komplisert?
Antallet variabler bygd inn i tilnærmingen din er helt ufattelig.
Hvis bare én komponent er gal i syntesen,
hvis bare ett karbohydrat ender opp på galt sted...
Det må gjøres riktig, som alt annet verdt å gjøre.
Du har aldri fått legemiddelet godkjent.
Er det ikke naivt å tro at du kan løse denne type produksjonsutfordringer?
Bob? Bob?
Du har rett, jeg er en teorifyr.
Hodet mitt er i skyene.
Det er derfor vi trenger dere.
Så sant ikke ryktet deres
for å løse proteinproduksjon-problemer er ufortjent.
Den var fin.
- Jeg må fortsatt høre om lønnsomhet. - Absolutt.
Som du vet, er ikke dette engangsbehandling, men livslang terapi.
Og disse pasientene
vil generere inntekter gjennom livet som er...
Selv om dere lager et fungerende enzym, vil det ikke fungere for alle pasienter.
Hva slags overlevelsesrate trenger vi for å få en robust profitt?
Hvilken pasientdød-rate kan vi definere som akseptabelt tap?
Akseptabelt tap?
Jeg forstår spørsmålet.
Siden profittmarginen på dette orphanlegemiddelet er så utrolig høy...
Selv en dødelighetsrate på 25 prosent over fem år indikerer fortsatt
at det er en ytterst lukrativ inntektskilde her.
Mine herrer, vi har en avtale.
Dr Robert Stonehill, skal treffe Barry Renee.
Jeg har en dr Robert Stonehill som skal treffe dr Renee.
- Du må bli klarert. - Jeg skal bare bruke toalettet.
- Du må klareres for det. - Trenger bare å...
- Du trenger et sikkerhetsmerke. - Herregud.
Kan jeg få et sikkerhetsmerke så jeg kan gå og tisse?
Ja. Han vil gi deg det.
- Hei, Bob. - Hei, John.
Finner du deg til rette?
Definer "til rette".
Har du ikke hevet den ennå?
Jeg har ikke fortjent den ennå.
Jeg hever den når vi har et fungerende enzym.
Til dr Robert Stonehill $ 6000000
Skal si det er vakkert.
Skal si det er stort.
Ungene elsker det.
Grip dagen.
Ok.
Jeg må fullføre samtalen.
Ville bare la deg vite hvor glade vi er for å ha deg med, John.
Det er en ære.
- Du husker dr Kent Webber. - Selvfølgelig.
- Hyggelig å se deg igjen. - Deg også.
Jeg lar dere to begynne.
- Jeg forventer store ting. - Ja.
Jeg har noen ganske gode ideer om hvordan vi skal bedre informasjonsflyten
mellom de fire kjerne-enzymgruppene.
Vent, John, ro ned. Det er ikke vår etablerte prosedyre.
Unnskyld?
De fire kjerneteamene konkurrerer med hverandre.
Det er en foretaksmodell. Den fungerer.
Jeg er for konkurranse, men det må være en slags kanal
for å tillate deling av vitenskapelig innsikt som kan bidra til å utvikle alle fire enzymer.
John, for å spare tid, la meg være direkte.
De fleste vitenskapsfolkene her liker ikke ideen
om at en som ikke er vitenskapsmann er senior-nestleder på Pompe-programmet.
Særlig en med en objektivitet
som kan være svertet av å ha barn med sykdommen.
Jeg forteller deg dette for din skyld.
Erich ville kjøpe Stonehills ideer,
og han kunne ikke gjøre det uten å også svelge deg som en del av pillen.
Mitt råd til deg er å holde hodet lavt.
- Takk for visdommen. - Bare hyggelig.
Alle laboratorienotatbøker må leveres til vurderingskomiteen!
Dette er min lab nå! Kom deg ut!
Jeg prøver bare å forklare protokollen!
- Du kaster bort tida mi. - Dr Stonehill...
Greit.
Hva vil du?
Jeg ville bare komme innom for å si at jeg tror vi går glipp av en mulighet
til å åpne en dialog med de tre andre kjerneteamene.
De andre kjerneteamene? Kjerneteam.
Kjernevås.
Jeg kommer tilbake senere.
Svekkelsen av muskelstyrke er bekymringsverdig, selvfølgelig,
men det er virkelig, hos begge barna,
organforstørrelsen, leveren, og spesielt hjertet,
som er den virkelige trusselen.
Vi fortsetter å overvåke graden av hjerteforstørrelse.
- Vi fortsetter å sjekke de andre organene... - Hvor lenge?
- Jeg liker ikke å spå. - Vær så snill.
Dr Waldman, vi vil ikke forplikte deg til det. Vil bare vite noe.
John.
Hvor mye tid har vi? Hvor lenge?
Vel,
hvis det er en ny pustekrise, gjelder ikke mine forutsigelser,
men ellers,
Megan, kanskje et år.
Patrick, mindre.
Takk.
Marcus.
- Ta telefonen. - Hva?
- Telefonen. - Hvem er det?
- Hallo? - Hei. Er det Marcus?
- Ja. Hvor mye er klokka? - Ja, beklager. Det er sent.
- Det er John Crowley. - John, hva gjør du?
Går det bra?
Jeg må be deg om en tjeneste.
- God morgen, Gavin. - God morgen.
Er 11.00-møtet med Henessey bekreftet?
Ja, og det er et frokostmøte i kafeteriaen.
Frokostmøte?
Det kom en e-post i helga.
Alle på Pompe-prosjektet ble invitert.
- Hvem kalte inn til møte? - Crowley, tror jeg.
Hva?
Noe folk spør meg om hele tida er hvordan vi har to barn med Pompe.
Da vi innså at Megan hadde Pompe,
var jeg allerede gravid med Patrick.
Dere aner ikke hvor mange leger jeg oppsøkte,
og det var alltid samme beskjed,
at det ikke finnes noen kur mot Pompe.
Men takket være dere, forandrer den beskjeden seg.
Det dere har gitt oss, og mange andre familier, er håp.
Så takk.
Bra, Aileen.
Ta vel imot Temple-familien,
som har kommet helt fra Georgia for å være med oss her i dag.
Takk, John.
Hei.
Marcus heter jeg.
Dette er kona mi, Wendy.
Vår datter Lauren, vår eldste datter,
Lauren ville komme i dag og hilse på dere.
Hun er litt svak,
men hun ville at jeg skulle vise dere et bilde av henne
og sende en hjertelig hilsen.
Og dette er vår datter, Megan.
De vakreste jentene heter Megan.
Megan er fire måneder gammel, og dere kan ikke se det ennå,
men hun har Pompe også.
Jeg...
Jeg kan ikke få sagt hva det betyr for oss
at dere jobber med en medisin for våre barn.
Takk.
Mange takk.
- Hei, Kent. - John.
Hva synes du om tilstelningen?
I medisinsk forskning, John, er objektivitet det viktige.
Hvis forskere blir emosjonelle,
desperate for å hjelpe pasienter, vil de ta snarveier.
Det er kontraproduktivt.
Det som er kontraproduktivt er å ha fire kjerneteam med vitenskapsfolk
som jobber sammen med samme sykdom, men uten å snakke sammen.
De fleste av dem har ikke engang sett et barn med Pompe før.
Jeg ser ikke hvorfor det er relevant.
Så du Erich? Det er den motivasjonen vi trenger.
Jeg skal be ham å få kjerneteamet til å slutte å konkurrere, å begynne å jobbe sammen.
Skape et lederskapsteam.
Hvis du håper å selge denne lederskapsideen,
er det bare én måte å overbevise Erich på.
Og hva er det?
La Stonehill bli utenfor teamet.
På kort tid har han klart å fremmedgjøre et stort antall kolleger.
Man kan ikke ha ham på et team som skal bygge samarbeid.
Avgjør i hvor stor grad du trenger et lederskapsteam,
og gjør så det du må.
Det holder.
Dr Stonehill, vær så snill.
Skru ned. Ja.
Ja, musikken.
Jeg sa ned!
Fyren er umulig.
Jeg liker den sangen.
Hei.
Hva er det, John?
- Går alt bra hjemme? - Ja.
Har du hørt at Erich Loring
har sagt ja til å sette sammen et lederskapsteam?
Ja, jeg hørte rykter om det. For noe vås.
Må jeg bruke et par timer i uka på å skravle med Zymagen-folk?
Nei.
Nei, det trenger du ikke, for du skal ikke være på teamet.
Hva sa du?
Jeg ville det.
Du fjerner meg fra teamet? Er det det du sier?
Er du liksom fotballtrener?
De kjøpte ikke selskapet fordi de liker din velskolerte sjarm, Jersey.
Det er meg de ville ha.
Du kan ikke sette meg på benken. Det strider mot naturlovene.
Du blir fortsatt i stand til å bevise at teorien din er riktig.
Ja, men andre vitenskapsfolk vil evaluere resultatene, ikke sant? Ikke jeg.
Alle her har stor respekt for forskningen din.
Dette handler om personlige ting.
- Hvem ba deg om å gjøre dette? - Det var min beslutning.
Det er til programmets beste.
"Til programmets beste."
Du har virkelig fått taket på forretningssjargongen.
Hva er det neste, "akseptabelt tap"?
Nei.
Er det noen som kan dette?
Unntatt oss.
- Hvem er det nå? - Det er fortsatt Johns tur.
Den var fin.
Ok. Jeg tar den.
Bra, Megs.
Hallo? Marcus, hei.
Herregud.
Jøss, jeg veltet dem nesten.
Bare vent her. John, ta ham.
Hvis det er noe vi kan gjøre, hva som helst, bare ring.
Ok. Vi er så glad i dere.
Ok, ha det.
Aileen.
Det var Marcus Temple.
Lauren...
Hun...
Han sa hun sovnet inn, at det var fredfylt.
Hvor gammel er hun?
Hvor gammel var Lauren?
Lauren var ni år.
Kom her.
På den måten kan vi være sikre på at vi utvikler den riktige.
Glem sikkerhet, og la oss prøve å finne ut hvilket enzym som har best odds.
Hvis vi utvikler bare ett enzym,
hva ville skje om vi gjettet feil?
Crowley, jeg har bedt Kent lage en testprotokoll
for å hjelpe oss å gjette riktig.
Vi gjennomfører en uttømmende mengde tester.
Jeg kaller det "Alle eksperimenters mor".
De fire enzymene vil ha fargekoder, gul, blå, grønn og magenta,
og vil være kjent bare gjennom de fargekodene,
så ingen forsker vil vite hvilken han tester.
Først etter at vi har valgt en vinner vil den hemmelige identiteten bli avslørt.
Kom igjen, Megan!
Men jeg vil!
- Bare vri håndleddet. - Jeg klarer ikke.
Det er greit. La oss prøve en annen.
La oss prøve igjen. Klar?
Klar?
En, to, tre, kom igjen!
- Stor vinner! - Ja!
Se her. Du vant en pingvin.
Hei, Bob.
Hvordan går det?
Jeg tok med noen ribs.
Ikke like gode som de fra The Corner Saloon,
men hvis du er sulten...
Hva vil du?
Resultatene.
"Alle eksperimenters mor."
Vel,
hvilket enzym valgte de?
Lederteamet brukte hele ettermiddagen på å diskutere.
To enzymer, kodet gult og grønt, ligger foran de andre,
men de er for like til at vi kan avgjøre det.
I morgen skal vi diskutere det og finne ut hvilket vi skal velge.
Bob. Jeg ber deg om å lese dette.
Jeg verdsetter din oppfatning høyere enn noen andre i verden.
Kanskje du burde ha verdsatt den litt tidligere,
istedenfor å være gangster for ledelsen.
- Pell deg ut av laben min. - Det er i din interesse å vite om dette, Bob.
Kom deg ut.
- Ville det ikke gagne deg... - Kom deg ut.
Det grønne enzymet er best. Vis dem analysen min, de vil forstå.
Hei, vent, Bob.
Er det grønne enzymet ditt?
Jeg ser mønstrene i resultatene. Jeg ville kjent det igjen på mils avstand.
- Så det grønne er ditt? - Nei.
Nei, det er ikke det.
Min teori er fortsatt best, men den er ikke klar for produksjon.
Deres er grov og uinspirert, men den er klar.
Bob, jeg vet ikke hvordan jeg skal takke deg.
Ikke bry deg om det.
Jeg gjorde det ikke for deg.
Ja, det er det!
- Jøss. Så du dragen der oppe? - Ja.
Så kult!
Annie, forsiktig!
- Bastionen. - Der. Ja.
- Tre! - Ok!
Pappa... Klar?
- Pappa, du sa ingen flere telefonsamtaler. - Jeg vet det, men...
Hva er det der inne?
Vi kan begrave telefonen når jeg kommer tilbake.
Ok! Jeg lager et hull.
- Hold den litt. - John Crowley.
John, det er Kent Webber.
Kent, hei. Fikk du forslaget til protokoll for kliniske tester?
Ja.
Du kom med noen nokså optimistiske antakelser
om enzymforrådet vårt.
Jeg forstår.
Hva tror du en mer realistisk...
John, la meg si det direkte. De kliniske testene vil være bare for spedbarn.
Spedbarn trenger så mye mindre enzym,
og som du vet, vil vi i starten ha begrensede mengder.
Og legemiddelet ha mye høyere odds for å være effektive
med spedbarn enn med andre barn.
Vi må konsultere Erich om dette.
Jeg har gjort det. Han har bekreftet det. Bare spedbarn.
Jeg forstår dine personlige grunner for...
Disse beslutningene må tas objektivt, rasjonelt.
Jeg beklager. Jeg...
Jeg beklager virkelig.
Zymagen SIKKERHETSNIVÅ 1
Enzym P-146 50 mg
Stå stille.
- Herr Crowley, hva gjør du her inne? - Jeg skulle bare...
- Du har ikke fullmakt. - Nei... Jeg kan forklare alt.
Hva er det, Chuck? Er det et problem?
Ja, det er et problem. Mr Crowley er her uten fullmakt.
Det er min feil.
Jeg ble opptatt på laben og sendte Jersey for å hente et par glass med enzym.
Beklager.
Takk, Chuck.
Takk for at du hjalp meg.
Det var stort av deg,
særlig etter det som skjedde mellom oss.
Du mener ditt hjerteløse forræderi?
Da jeg tenkte igjennom det fra ditt ståsted...
Var det mine barn som var dødssyke, ville jeg ikke nølt med å knuse deg som et insekt.
Husker du da vi traff hverandre første gang,
og du sa jeg skulle slutte å jakte på mirakler
og dra hjem og ha det fint med barna mine,
mens de fortsatt er her?
- Ja. - Jeg valgte feil.
- Jersey, vet du hva en søskenstudie er? - Nei.
Legemiddeltesting med to pasienter med samme genetiske arveegenskaper.
Søsken, med samme sykdom.
Megs og Patrick.
Ville Zymagen godta noe slikt?
Det har genuin forskningsverdi.
Og med bare to pasienter ville det ikke kreve mye enzym.
Men Webber må godta det.
La oss ikke fortelle ham før endene er stilt opp på rad og rekke.
Jeg kan lage en protokoll og se om jeg finner et sykehus som vil gjøre det.
- Bob. - Ikke få for store forhåpninger.
Det er et desperat forsøk.
Kvakk!
Ender stilt opp på rad og rekke.
"Stonehill, grundig vurdering, protokoll, søskentesting, 146,
"Megan Crowley og Patrick
"får bli med i testingen!"
- Jeg fikk det nettopp! - Kvakk, kvakk, kvakk.
Har du snakket med ham?
Nei. Jeg gjorde det vitenskapelige. Du tar det salgsmessige.
Takk.
- Lykke til. - Ja.
- Har han fem minutter? - Ja.
- Takk. - Bare hyggelig, herr Crowley.
Kent? Bank, bank.
Har du et øyeblikk?
Kent?
- Aner du hva du har gjort? - Unnskyld?
Vi fikk en telefon i morges fra Portland Rose sykehus
om å sende dem enzym til barna dine.
Ja. Jeg vet. Det er det jeg ville snakke med deg om.
Du og Stonehill organiserte dette bak ryggen min. Nå kommer du til meg.
Det er bare tentativt.
Du vil at dette selskapet skal sponse en legemiddelstudie
for to barn som har en direktør i dette selskapet som far?
Har du aldri hørt om "interessekonflikt"?
Det har ingenting med...
Vet du hva FDA ville gjort hvis de fant det ut?
Denne studien har sterkt vitenskapelig grunnlag.
Den har stor forskningsverdi.
Jeg er lege, John. Jeg kjenner forskningsverdien!
Men dere kan ikke handle på impulser uten å konsultere oss!
Hvis vi snakker med Erich, kan vi sikkert...
Erich vet det allerede.
- Han er rasende for å ha blitt ført bak lyset. - Jeg prøvde ikke på det.
Dette er grunnen til at vi har en rapporteringsstruktur,
til at vi har en etableringsprosedyre, til at vi har en protokoll.
Din hjerteløse, ufølsomme maskin.
Du må motarbeide meg hele veien! Eller hva?
Du hatet at jeg tok med barna med Pompe så nær deg!
Du tenkte ikke på de barna da du tok med barna dine i programmet
og satte et tiår av selskapets forskningsinvesteringer i fare!
Dette handler ikke om investeringsgevinster!
Det handler om barn,
barn med navn, drømmer,
familier som elsker dem.
Du har ødelagt mulighetene for at barna dine skal få behandling.
Jeg diskuterer ikke vitenskap med deg!
På alle nivåer! På alle nivåer har du stått...
Jeg beklager forvirringen utforskingen av gjennomførbarheten
av en søskentest av enzym P-146...
Jeg skriver på en beklagelse til ledelsen,
men det er visst ikke nødvendig.
Jeg snakket med Erich, og vi sier deg opp.
Ok, jeg skal pakke sakene.
Bare én ting, John.
Jeg er kanskje en rigid papirflyttende firmafyr,
men jeg liker ikke å bli kalt hjerteløs.
- Hør her... - Bare la meg snakke ferdig.
Grunnen til at vi sier deg opp,
er for å eliminere interessekonflikten.
Strategien ble foreslått av din kollega, dr Stonehill,
i nokså grove ordelag.
Dette vil muliggjøre gjennomføringen av søskentestingen
for dens rent vitenskapelige verdi.
Rydd pulten innen dagen er omme.
Kent, hvorfor har du...
Jeg ville forsikre meg om at du ikke slo meg før jeg fortalte deg det.
Vel,
- mange takk for at du gir meg sparken. - Bare hyggelig.
- Jeg har aldri likt deg. - I like måte.
Hør her, ta med alt ekstra...
- Mamma! - Hva er det?
- Kan jeg ta med pil og bue? - Ja.
Hei!
John, hva...
Hva?
Vi har et fungerende enzym som er klart for klinisk testing.
Når? Når er det klart?
Megs og Patrick begynner infusjonen før utgangen av måneden.
- Herregud. - Ja.
Herregud.
John.
Hei, John, pappa er her.
- Hei, dere. - Hei, pappa.
Hvorfor er mamma lei seg?
Jeg er ikke lei meg, men veldig glad.
Veldig glad.
Hvorfor er mamma så rar?
Det er fordi vi har spesialmedisin
til deg, Megs, og til deg, Patrick, og dere skal få den veldig snart.
Så flott!
PORTLAND ROSE SYKEHUS
Hvem vil trykke på knappen?
Megs, Patrick, er dere klare?
Når vet vi om den fungerer?
Det vil ta litt tid.
Den er ikke rosa.
Unnskyld? Din onkel Bobby er her.
Jeg vet ikke.
- Du kan dra tilbake hvis du vil. - Ok.
- John. - Onkel Bobby.
De slapp meg ikke inn hvis ikke jeg var i slekt.
- Noen ting til barna. - Takk.
De sover?
Takk for at du kom.
Jeg er vitenskapsmann. Jeg må følge med på eksperimentet.
Jeg skulle ønske det var ditt enzym som ble godkjent.
Men det barna får er det riktige, ikke sant? Jeg mener...
Det vil hjelpe dem.
Dere har gjort alt som står i deres makt.
Vi må bare se hva testene viser.
Vi har hatt våre uoverensstemmelser,
og jeg vil bare at du skal vite noe.
Jeg vil at du skal vite at...
- Ja. - Ikke avbryt.
Ok.
Jeg vil at du skal vite at jeg setter pris på alt
du har gjort for Megs og Patrick,
og at jeg vil huske det resten av livet.
Han skal vel ikke kysse meg?
Jeg skal legge bånd på ham.
Ikke frist meg.
Pappa elsker SpongeBob, pappa elsker SpongeBob.
- Slutt! - Pappa elsker SpongeBob.
Dere?
Hva skjer?
Hva er det som er så morsomt?
Hva ler dere av?
Sukker.
De er høye på sukker.
Enzymet bryter ned sukkeret i musklene deres.
- Fungerer medisinen? - Ja.
John.
Megs!
Hei.
- John, kjør forsiktig! - Ha en fin tur!
Megan og Patricks "spesialmedisin" reverserte
den farlige forstørrelsen av indre organer, og reddet livene deres.
Rock and roll!
- Ha det! Kos dere. - Ha det!
Da sommeren kom,
var Megan i stand til å sitte i en bil for første gang siden hun var smårolling.
John jobber intenst med neste generasjons behandling for Pompe
og andre genetiske sykdommer.
Megan har gjort det klart at den neste medisinen skal være rosa.
Med Johns hjelp, var Megan Temple en av de første som mottok legemiddelet.
3 år gammel, tok hun sine første skritt.
Ja!
Spesialmedisinen, foreskrevet i spedbarnsalderen,
kan kontrollere Pompe-symptomene resten av livet.
Nylige laboratorieresultater har vist
at dr Stonehills visjonære vitenskapelige teori er korrekt.
STONEHILL BIOTEKNISKE
Han har hevet sjekken.
SLUTT Resync: Xenzai[NEF] www.subscene.com